Premena progresívnej politiky na morálnu zúrivosť a zúrivú sebaspravodlivosť.
Desivé je, že nenávistný ľavicový názorový segment sa čoraz viac radikalizuje. Máte pocit, že ste svedkami niečoho, čo dobre poznáte už od Francúzskej revolúcie, premena progresívnej politiky na moralistickú zúrivosť a neľudský teror.
![](https://www.progresivne.com/wp-content/uploads/2024/03/publicista-eXXpress-Bernhard-Heinzlmaier.jpg)
publicista eXXpress Bernhard Heinzlmaier
„Situácia je beznádejná, ale nie vážna.“ V posledných dňoch som to veľa počul. Je to cynický výrok porazencov, ľudí, ktorí sa už mesiace každé ráno zobúdzajú s očakávaním, že odo dneška bude všetko lepšie a ktorí znova a znova zažívajú, že ich politika uvrhla do priepastí, o ktorej by si to nikto ani nepredstavoval, že vôbec existuje. Najstrašnejšie však je, že nenávistný ľavicový názorový segment sa čoraz viac radikalizuje. Máte pocit, že ste svedkami niečoho, čo dobre poznáte už od Francúzskej revolúcie, premena progresívnej politiky na moralistickú zúrivosť a neľudský teror. Hegel vo svojej Fenomenológii ducha píše o „búšení srdca pre dobro človeka“, ktoré „prechádza do zúrivosti bláznivej domýšľavosti“, „pretože sa stavia do pocitu, že nie len že máme pravdu, ale právo ľudskosti, čím sa každý odpor stáva odporom proti ľudskosti“. Hegel hovorí o „zúrivosť sebaspravodlivych“ a „fanatických kazateľoch“, ktorí klamú ľudstvo tým, že namiesto sľúbeného šťastia prinášajú do sveta ponižovanie, útlak a biedu. Inflácia, ktorá trvá už roky, priniesla do života mnohých ľudí psychickú biedu a materiálnu chudobu. Stredná Európa je jedným z inflačných hotspotov v Európe. A akoby sa chceli občanom posmievať, médiá, podplatené politikmi prostredníctvom financovania tlače a inzerátov, nedávno oslavovali, že miera inflácie vo februári bola nižšia, ako bola dlho. Ceny vzrástli len o 4,3 % a ceny potravín o 5,4 %, ale celkovo sa nám naznačuje, že vidieť svetlo na konci tunela. Tento typ oznamovania nie je retuš, je to oveľa horšie, je podvod na občanovi. Najmä stredné vrstvy zatiaľ nezvládajú vlny inflácie v posledných rokoch, pretože ich minulé vlády sklamali. Ak budú ceny naďalej mierne rásť, neprinesie to zmenu k lepšiemu, ale skôr pokračovanie sociálno-ekonomického škrtenia, ktoré bude pre mnohé rodiny zo strednej triedy znamenať pomalú, a teda obzvlášť bolestivú smrť.
Novinkou je, že už nemôžete kritizovať ničivú politiku
Politika ľudí vždy klamala, to nie je žiadna novinka. Novinkou je, že teraz majú zakázané kriticky alebo ironicky hovoriť o politike, ktorá im zjavne ničí život. S represívnou Korona politikou si tí, ktorí boli a su pri moci, očividne ochutnali totalitu. Odvtedy sú občania ohrozovaní a týraní policajnou špionážou, novými zákonmi obmedzujúcimi slobodu prejavu, mobilizáciou ľavicových častí občianskej spoločnosti proti táboru pravice stredu a bezhraničným označovaním každého protichodného názoru za konšpiračnú teóriu, alebo ako „nácek“, ci „dezolát“. Novou bojovníčkou v boji proti občianskym slobodám je nemecká ministerka vnútra Nancy Faeserová, v satirických časopisoch nazývaná aj „NDR Nancy“, pretože jej koncepcie štátnej ochrany pripomínajú tvrdé potláčanie občianskej kritiky v štáte NDR. Najnovším bláznivým nápadom ministra je zakázať „výsmech“ štátu. Váš šéf spravodajskej služby prirovnáva neúctivé rozprávanie o úradoch so snahou „delegitimizovať“ štát ako celok.
To znamená, že súčasná hlavne západná sociálna demokracia a progresívci zaostávajú za osvieteneckým filozofom Immanuelom Kantom, ktorý v 18. storočí postuloval právo občanov „rozmýšľať“ o štáte vo svojom voľnom čase. „NDR-Nancy“ však neohrozuje len slobodu prejavu svojou polosilovou mocenskou politikou, ale otravuje aj spoločenskú klímu. „Príbeh služobníka“ Maxa Schelera opisuje účinnosť tejto hlučnej politiky typickej pre sociálnych demokratov. Podľa Schelera musí mať sluha, s ktorým sa zle zaobchádza prinajmenšom možnosť „ponadávat si v predstihu“. To znamená, že nespadá do „vnútornej toxicity“, ktorá vytvára nenávisť a odpor. Ak má zakázané uvažovať a je v podstate nútený „znášať zlo bez možnosti odporu„ potom sa do jeho psychiky vryjú nepriateľské emócie a stane sa z neho nenávistný a zákerný a zlomyseľný človek. Necitlivá, hrubá štátna politika, ktorá sa s koronavírusovými opatreniami a sprievodnou represívnou kultúrou diskurzu po fáze rozmrazovania a tolerancie vrátila do európskej politiky, v posledných dňoch opäť dosiahla nový vrchol.
Predvídavosť nastupujúcej diktatúry
Najprv príklad z Nemecka. V malom meste v Meklenbursku-Predpomoransku nechal riaditeľ školy troch policajtov vyviesť z triedy 16-ročné dievča a odviesť ju do zborovne na „pucung“. Dievča prešlo celou školou tak, aby všetci videli, ako keby ju na stredovekom voze viezli k budove súdu. Aký bol jej zločin? Vo videu na TikTok sa sťažovala na politiku semaforovej vlády a vyjadrila sympatie k AfD. Zdá sa, že aj keď ešte neboli prijaté Faeserovej zákony na potlačenie slobody prejavu, kultúra občianskej spoločnosti, ktorú poznáme zo všetkých totalitných spoločností, či už komunistických alebo fašistických, kultúra špehovania, zrady a pod., sa už šíri, rovnako ako systematické ponižovanie inak zmýšľajúcich, v bývalom režime ich nazývali disidentmi. Osobitnou smolou obetí totálneho „štátu Nancy“ je, že sa nemôžu ani „uhnúť z cesty“ ako kedysi v NDR, pretože už nie je kam. Dnes všetci patríme do európskej zóny „von der Leyenovej“ a ak chcete odísť, krátke vzdialenosti už nestačia, útek je dlhý a ťažký, ako to majú Afričania a Arabi, ktorí k nám dnes prichádzajú. Možno raz budeme aj my veslovať na gumovom člne cez úžinu medzi Gréckom a Tureckom, ale opačným smerom. V Rakúsku došlo aj k incidentu, ktorý nám umožňuje nahliadnuť do nastupujúcej diktatúry Hegelovho zúrivého a samospravodlivého ľudu. V médiách sa, samozrejme, s maximálnym rozhorčením, objavilo, že predstavitelia FPÖ a „pravicových radikálov“ na demonštrácii násilne zaútočili na kameramana zo súkromnej televíznej stanice. Dokonca sa pôsobilo tak, ako keby tento útok osobne objednal líder parlamentnej strany Herbert Kickl. V skutočnosti sa predstavitelia FPÖ dokonca pokúsili ochrániť kameramana pred nahnevaným davom, ktorý sa stupňoval, pretože použil svoju kameru ako zbraň proti starému mužovi, ktorý sa snažil o diskusiu s radikálnymi ľavicovými protidemonštrantmi. Televízne zábery, ktoré sú teraz k dispozícii, jasne ukazujú, ako kameraman neustále strká objektív svojho monštra do tváre svojho náprotivku, až kým muž nezakopne. Mainstreamové médiá dodnes tento škandál nezverejnili. Dá sa to nazvať aj klamstvom zatajovaním faktov. Mimochodom, kameraman vyzerá, že pochádza z politického prostredia Antifa. Hrdo sa nechal odfotografovať so zaryto ľavicovým lídrom SPÖ, ktorého v strane tajne nazývajú „Rakúskym Jeremym Corbynom“. Nie je vylúčené, že extrémna ľavica teraz presadzuje stratégiu infiltrácie súkromných televíznych kanálov. Pri štátnej televízii to už nie je potrebné. Už desaťročia je to miesto, kde sa komunisti, trockisti a ľavicoví socialisti môžu nerušene venovať svojej propagande.
(poznámka redakcie – podobnosť so Slovenskom nie je náhodná – vid. kauza Mihály vs dochodca pred divadlom P.O.Hviezdoslava, resp. angažovaní a manipulatívni reportéri progresívnych médií na protestoch)
Stredná trieda a tábor FPÖ sa sťahujú do súkromného života
Zatiaľ čo mnohí ľavičiari už triumfujú a už predpokladajú, že médiá a ľavicové strany dokončia pred voľbami „fašistu Kickla“ a „skurvenú stranu bohatých“ pomocou obvyklej škandalóznej propagandy, všetci ich sympatizanti sa k konzervatývneho stredu alebo tábora FPÖ, ustupujú do súkromného života z očí verejnosti. Boja sa o svoje rodiny a prácu. A v skutočnosti sa už dávno začalo ťažké obdobie pre tých, ktorí nie sú zástancami bigotných zákazov v oblasti slobody prejavu, dúhových vlajok, debát o unisex toaletách, extatického bubnovania babičiek proti pravici, vyhadzovania elektrického vedenia v továrni Tesla, alebo nie sú nadšenými pozývateľmi všetkých svetových utečencov do Európy. Deprimujúce je aj to, že sa v práci musíme každý deň potýkať s vulgárnymi urážkami, rozrezanými pneumatikami, grafitmi na fasádach budov a ostrakizáciou. Konzervatívne a pravicové strany majú máločo proti ľavici a progresívcom, pretože sú na jednej strane štrukturálne znevýhodnené napr. v školách. V médiách a verejnej správe sú šikovne infiltrovaní progresívci a na druhej strane majú aj energetický deficit. Nič totiž neprodukuje toľko dynamickej akcie a fanatizmu ako deštruktívna postava zrodená zo sebapotláčania. Dnes sa progresívci musia nútiť do malomeštiackeho života pudového zriekania sa, represie a apatického, konformného diskurzného poriadku. Už Erich Fromm poznamenal, že každý, kto je nútený viac potláčať seba samého, ako sa môže potláčať, sa stáva neurotickým. Riaditeľ školy, ktorý nechá 16-ročné dievča zobrať políciou pre nesúhlas s jej názorom, kameraman, ktorý útočí na starého otca jeho pracovným vybavením a štátni novinári, ktorí sa oháňajú každým, kto s nimi nesúhlasí, sú neurotickými obeťami svojej nadmernej sebadisciplíny. Hnaní neurózou skáču do tváre každému, kto nie je tak poškodený ako oni. Pretože tieto hlodavce nenávidia všetkých ľudí, ktorí sa im zdajú slobodní. Pretože sú tým, čím oni nemôžu byť, zúrivo s nimi bojujú so všetkou toxickou energiou, ktorá sa v nich za dlhé roky odriekania a sebapotláčania nahromadila. Ako bolo kedysi proti obludnému križiackemu hnutiu, proti zarytým progresívnym fanatikom sa dá získať len málo. Mnohí to vedia a radšej držia nohy v pokoji a ústa zavreté a čakajú, kým búrky šialenstva opäť pominú.
Zdroj: https://exxpress.at/bernhard-heinzlmaier-progressive-politik-wird-zu-tobender-selbstgerechtigkeit/
Musíš byť prihlásený pre poslanie komentára.